TSTOS Parola on jo takanapäin, mutta nyt olisi pieni kertomus miten reissu meni.
Matkassa olivat seuraavat henkilöt
1. ryhmä:
Vulcan (Bravo-joukkueen JJ)
Laturi (1. ryhmän rj)
Repta
Razorpojka (vara-JJ)
Top-soldier (pioneeri)
elkoski (lääkintämies)
Jompsy (?, vahvistus etelästä)
2. ryhmä:
Mazor (2. ryhmän rj)
-jm-
Mikki (pioneeri)
Rahi
Vinku
Soosi- (lääkintämies)
Miiku
Tässä kuvaus reissusta mun näkökulmasta. Kellonaikoja ei ole lauantain tapahtumissa, kun en niitä riittävän tarkasti muista.
La aamulla ilmoittautuminen ja kronojono meni ihan ok nopeaa, ei valittamista. Vettä alkoi samalla tihkua taivaalta. Tukikohdassa saatiin teltat kuitenkin kuivalla kelillä pystyyn. Tai kuivalla ja kuivalla, kosteus oli melkoinen ja ilma raskas. Alkubriiffissä komentaja kertoili tehtävät ja muut kuviot, meille tuli vahvistukseksi 3. ryhmä, Sotapojat oli porukan nimi.
Meille eka tehtävä oli lähteä valtaamaan kaakkoon vievän uran varrelta vallattavia pisteitä ja tykistön resurssipistettä. Jo alkumetreillä tuli selväksi että reissu on rankka, juurikin keli teki pahaa. Ilman kosteus oli niin suuri että hiki ei kunnolla haihtunut ja kuuma oli. Ensimmäinen tavoite oli päästä tykistön resurssipisteelle toisen joukkueen hyökätessä sinne eri suunnasta, mutta matkalla selvisi että tämä toinen joukkue hoiti homman ilman meitä ja saimme uuden kohteen. Jatkoimme matkaa pisteelle C. Siellä tuli pieni kontakti ja otin kuulaa. Lasit niin huurussa että ei mitään toivoa yrittää nähdä eteenpäin, käppäilin vain avorivissä muiden mukana. Vihu tuhottiin/irtautui, en muista. Haavoittuneet sidottiin. Nollasimme pisteen C mutta emme jääneet ottamaan sitä itselle.
Suuntasimme siitä pisteelle B, joka oli tarkoitus vallata. Pisteen itäpuolelta kulki tie, jonka itäpuolella vuorostaan oli mäki. Tulimme siihen mäelle idästä. Mäellä ollut vihollinen sai äkkilähdön, ilmeisesti tulimme suoraan selkään. Tappioita ei tullut tietääkseni lainkaan.
Koska respapaikka oli myös pisteellä B, ja se oletettavasti oli vihollisella piti se lähteä äkkiä valtaamaan. Respaus tapahtui joka tasa- tai puolitunti, ja seuraavaan oli vajaat 20 minuuttia. Äsken tuhotut viholliset suuntasivat sinne, ja me 2.ryhmä myös. Koko aluetta vaivannut varusmiesten kaivuu-intoilu oli tälläkin mäellä, siellähän ne punaiset olivat valmiissa asemissa odottamassa. Saimme kuitenkin jyrättyä vastustajat ja saimme respan paikan haltuun. Itse en tajunnut että respan valtaukseen tarvittava laatikko voi olla niinkin kaukana kuin 100m pohjoisessa, ja jäin etsimään sitä respan läheltä. Samaan aikaan pari päättäväistä vihollista esti etenemisemme pohjoiseen ja tappioita tuli.
Respa-aika tuli ja meni, ja punaiset ilmoittivat että he eivät respaa jos olemme vieressä. OK, herrasmiehiä. No, itse lähdin tien reunaa pitkin pohjoiseen, kun siitä nyt näytti pääsevän ilman että ammutaan kohti. Lopulta ammuttiinkin kohti, toinen jäljellä olevista punaisista sai mut haarukkaan, mutta ilmeisesti kuulat alkoi olla loppu koska laukauksia tuli vain vähän. Sain kaverin piikille ja pois pelistä. Ehkä sain sitten sen toisenkin pois, ei muista. Luultavasti en. Sitten näinkin jo pisteen valtauslaatikon 40m pohjoiseen, bunkkerin reunalla. Otin riskin ja juoksin sinne. Painoin nappia ja respa oli pois käytöstä. Paha kyllä jälkikäteen selvisi että respalla odottanut punainen oli juuri hetkeä aiemmin päättänyt että he ovat nyt respanneet ja juoksivat etelään pari sataa metriä ja kääntyivät takaisin. Niinhän siinä sitten kävi, että saimme totaalisesti selkäämme.
Ei muuta kuin reipas 2km marssi takaisin tukikohtaan respaamaan. Mehän emme tietenkään olleet vallanneet mitään muuta lähempänä olevaa respaa. Kun käskettiin menemään nopeasti...
Tukikohdassa huoltotauko ja uusi tehtävä. Tukikohdasta itään oli vajaan 2km päässä BMP-resurssipiste. Kellä tämä piste oli hallussa sai bemarin joksikin aikaa tuekseen. Siitä käytiin kovaa taistelua. Marssimme sinne ja otimme asemat. Idästä alkoi pian tulemaan punaisia sekä tien pohjoispuolella, että pian myös eteläpuolella. 1.ryhmä taisteli pohjoispuolella valtauslaatikon luona, me 2. ryhmä risteyksen pohjois ja eteläpuolella ja 3.ryhmä risteyksen lounaispuolella jossa oli vielä joitakin punaisia edellisestä hyökkäyksestä. Ensimmäiset punaiset teilattiin Mikin toimesta, mutta vihollisia tuli lisää ja levittäytyi jatkuvasti oikealle puolellemme. Minäkin siirryin sinne päin. -jm- tipahti niin kauaksi eteen ettei sitomaan päästy ja muut joutuivat pakittamaan. Vihollinen pääsi lopulta sen verran sivustaan että tipuin ison kiven taakse. Siinä odottelin lämäriä ja kuuntelin tilanteen etenemistä. Turpaan tuntui tulevan. Lopulta punainen tuli kiven toiselle puolelle ja ilmoitin että haavoittunut kiven tällä puolen. Hetken kuluttua kuului "Heitä sille kranaatti". Huusin takaisin että et heitä, oon tippunu. Heitti se, mutta onneksi kuitenkin vähän matkan päähän kiven toiselle reunalle. Olin pamaukselta suojassa, mutta alkoi kuitenkin hieman huolestuttaa punaisten ajatusmaailma.
Hetken kuluttua yksi heistä ampui mua, fiksusti kyllä, kengän pohjaan. Kysyin että miksi ei puukottanut? Sanoi että ei voi jos ei ole bofferi-puukkoa mukana. Säännöissä sanottiin siis että puukotusta ei voi tehdä jos ei ole bofferiasetta, mutta haavoittuneen maassa olevan pelaajan voi puukottaa koskemalla. Vastapelaaja väitti että ei voi. No, tiesin että olen oikeassa ja totesin että on se jännä että sääntöjä ei sisäistetä. Ja pikkujuttu tuo nyt oli, joten lähdin pois.
Ja kun WC oli vieressä päätin hyödyntää tilaisuuden. Valtasin loossin, laitoin raatoliinan ikkunaan ja istunnolle. Soosi kaverinsa kanssa tuli vielä raatoliinat päässä seisomaan oven eteen. Mikki valtasi toisen loossin. Hetken kuluttua kuului punaisen huuto "Kranaatti!" ja jotenkin tajusin että tuo tulee lähelle ja laitoin sormet korviin. Niin tuli, räjähti oven edessä missä seisoi tippuneita raatoliinat päässä olevia pelaajia. Olin ihan varma että punaiset on hulluja. Onneksi ei jännäkakkaa enää voinut tulla.
Palasimme tukikohtaan, johon pikku hiljaa tulivat muutkin. 1.ryhmästä Top-soldier, elkoski ja Jompsy olivat vielä jossain bemari-pisteellä.
Saimme tehtäväksi lähteä puolustuslinjaksi menetetyn bemari-pisteen ja Tärkeän Risteyksen väliin. Siinä oli sopivasti pieni Omettalammi-niminen lätäkkö eteläpuolella, jolloin sitä kautta meitä ei voitaisi ohittaa. Teimme linjan suoraan pohjoiseen. 1.ryhmä vahvuudella 2 taistelijaa tien ja lammen väliin. 2. ryhmä tien ja metsän väliin ja 3. ryhmä metsän sisään. Istuimme aikamme ja söimme mm. mustikoita ja vadelmia mitä alueella oli runsaasti. 3. ryhmä tuhosi yhden punaisten 4-henkisen partion ja sattui vielä pieni episodi kun yksi näistä punaisista oli samalla astunut maa-ampiaispesän päälle ja sai piston. Ja kaveri tietenkin oli allerginen. Onneksi 3.ryhmässä oli kyypakkaus mukana ja kaveri saateltiin tien laitaan ja siitä järjestäjien mönkkärin kyydillä eteenpäin.
Istuessa mietiskelin päivän tapahtumia ja heräsi epäily pisteellä B tapahtuneesta runsaasta ajoneuvoliikenteestä. Pisteen eteläpuolelta lähti tieura luoteeseen, jossa ei ollut mitään. Mutta sinne silti kurvasi useampi auto tuon puolen tunnin aikana mitä alueella oltiin. Lisäksi Googlemaps näytti satelliittikuvassa että alueella on jonkinlainen pieni aukea kallion vieressä. Päätehtävänämme oli siis etsiä panssarivaunukätkön ovi, ja tiettävästi tämä ovi oli kallion reunassa. Kerroin havaintoni eteenpäin Vulcanille joka välitti ne tukikohtaan. Lisäksi paikalla pyörähtänyt mönkijällä liikkunut pioneeritaistelupari lupasi käydä katsomassa paikkaa. Myöhemmin kuulin että kätkön oviaukko oli löytynyt juuri tuon tien varrelta.
Soosi kuunteli pmr-taajuuksia ja kuuli sieltä kiinnostavia viestejä. Mm. "Odotetaan puoli tuntia, sitten hyökätään Kalastajakylään". Tämä kylä oli siis keltaisten Tärkeän Risteyksen vieressä, joten tuskin se keltaisten hyökkäyksen kohteena tulisi olemaan... Ja sitten myös "Odotetaan puoli tuntia että bemari lataa, sitten lähdetään hyökkäykseen." Ja bemarihan ei ollut sillä hetkellä meillä. "Kukaan ei mene tukikohtaan nyt, kohta hyökätään." Vihollinen siis keskittää voimiaan.
Näistä pystyi aika hyvin päättelemään että kohta tulee rytinää. Tärkeään Risteykseen vei kaksi uraa, joista toinen oli miinoitettu. Toinen, niin, sen varrella istuimme me. Ja ilman miinoja. Ehdotin varajojo Koskelalle että jos punainen tulee, päästetään ajoneuvot läpi ja ammutaan jalkaväkeä. Ja jos sitä ei ole, lähdetään perään ja isketään selkään kun ovat hyökkäämässä Tärkeään Risteykseen. Näin päätettiin tehdä ja odottelimme. SItten sieltä tultiin, BMP etunenässä, ja pysähtyi sopivasti suoraan linjamme kohdalle tarkistamaan tieuraa eteenpäin. -jm-:llä oli ilmeisesti sen verran etäisyyttä että ei ihan yltänyt taputtamaan bemarin kylkeä. Jatkoivat kuitenkin matkaa, perässään 2 muuta autoa ja hetken kuluttua 3. Kokosimme porukan ja olisimme lähteneet tien eteläpuolelle ja sieltä perään. Paha kyllä punaiset jalkauttivat joukkonsa seuraavalla mäen nyppylällä, joka oli noin 70m päässä. Pääsin kuitenkin Soosin kanssa yli, muut jäivät toiselle puolelle. Ravasimme lujaa kohti Tärkeää Risteystä. Tärkeän risteyksen kaakkoispuolella oli omia, jotka onneksi malttoivat mielensä eivätkä ampuneet meitä. Punainen oli saanut haltuunsa vain pienen palasen risteyksen pohjoispuolelta ja pimeys suojasi keltaisia. Hyppäsimme uran toiselle puolelle ja siitä varovasti eteenpäin. Ryömin pieneen notkelmaan josta näki risteykseen. Punaisia oli etuoikealla, ja ajoneuvot pyörivät suoraan edessä. Hiekanvärinen Hilux kurvasi 20m päähän nokka kohti tukikohtaamme. Kuului huuto "Ajoneuvoon nouse" ja punaisia alkoi juosta kohti autoa. Tervetuloa, totesin ja suolasin auton lavalle ja lähiympäristöön useamman. Ilmeisesti tämä sotki Hiluxin porukan suunnitelmat, koska auto laittoi hätävilkut päälle ja lähti raatojen kanssa pois. Luultavasti olisivat lähteneet bemarin perään tukikohtaamme. Sitten kävin pikku hippasille kuorma-auton konekiväärimiehen kanssa. Tämä jannu oli sopivasti kylki muhun päin kun avasin tulen, mutta kk käänsi piippunsa mua päin ja sain painautua aikas lyttyyn notkelman pohjalle. Yli meni onneksi. Hetki ympärillä ropisi ja kun se taukosi nostin päätäni ja annoin uuden pitkän sarjan kk-kaverille. Ja taas matalaksi.
Sitten taas ropisi. Sen jälkeen auto siirtyi pois näkyvistäni ja jonkin ajan kuluttua lähti hätävilkut päällä pois. Jossain vaiheessa tämän jälkeen sain osuman, Soosi kävi sitomassa mut ja tappelus jatkui koko ajan pimenevässä illassa.
3. ryhmä oli jotenkin tupsahtanut melkein viereeni. Paha kyllä oli jo aivan pimeää, ja kavereilla vielä aurinkolasilinssit käytössä. Paljoa ei varmaan näkynyt. Soosi hyppäsi tien eteläpuolelle sitomaan keltaisia, mutta sai omilta iloisen tervetulotoivotuksen välittömästi kuulien joukossa. Ampuja saattoi jopa olla Laturi tai Repta. Onneksi löytyi vielä lämäri sitomaan lämärimme. Lopulta lähdin itse ryömimään eteenpäin ja lopulta kun tulin hirvitornin alta esiin sain kuulan päähäni. Mitään en nähnyt...
Tukikohtaan syömään ja nukkumaan mitä ehtii ennen 05 alkavaa vartiovuoroa. Kiva vain naapuriteltan Jonnet tuli 02 aikaan yöllä teltoillensa ja aloittivat siinä sitten iloisen illanvieton mm. äänekkään aikuisviihteen parissa. Meteli loppui vasta 03 jälkeen.
Herätys 04:30 ja kamppeet päälle ja ottamaan vartiovastuu Tärkeästä Risteyksestä. Otin trangian mukaan jotta saisimme aamukahvit. Ja kuivamuonaa aamupalaksi. Tärkeässä Risteyksessä oli hiljaista, edellinen havaittu punainen oli tiputettu 2m päähän vartiomiehestä 03 aikoihin. Keittelimme kahvit ja ihailimme heräilevää aamua. Tai ainakin minä. Venäläisistä koostuva tiedusteluosasto kulki Tärkeän Risteyksen kautta ja kysäisivät että oliko mitään näkynyt. Totesin että jotain olivat edeltäneet kuulleet koillisen suunnalta. Tiedustelijat jatkoivat matkaa itään. Vartiovuoromme oli hiljainen.
06 alkaen oli koko joukkueen tarkoitus olla pystyssä. Näin tehtiinkin. Mutta samalla myös tiedustelu-upseerimme oli myös hereillä ja halusi lähteä Tiirikylään jututtamaan siviilejä. Suojakseen hän halusi kaksi ryhmää, joten 1. ja 3. ryhmä lähtivät sinne. Suojasimme 2. ryhmällä muiden huoltotaukoa aina kello 8:00 asti jolloin he siirtyivät tukikohtaan. Metsässä oli hiljaista, mitä nyt mun vartiosuunnassa rapisi kolmessa paikkaa yhtäaikaa, ja tuntui lähestyvän koko ajan. Lopulta rapisijat osoittautuivat oraviksi. Kun muut ryhmät olivat lähteneet, lähdin itse Rahin kanssa tukikohtaan. Halusin käydä varmistamassa komentoteltassa että käyttämäni radion taajuus on oikea. Oli se, mutta komppapäällikön puhelimessa ei... No, söimme Rahin kanssa, itse niin pikaisesti kuin voin ja lähdin takaisin vartioon. Samalla ilmoitin että seuraava taistelupari voi tulla huoltamaan. Soosi tuli taistelijaparinsa kanssa vastaan.
Alpha-joukkueesta tuli ryhmä vartioon tueksemme ja otti samalla koko vartiovastuun. Eihän meitä ollut siellä kuin 3 ukkoa ja minä. Olimme sivummalla reservinä. Ajattelin käydä vähän vilkaisemassa maastoa ja tallustelin melkein kalastajakylään asti. Hiljaista oli. Palasin takaisin ja 10:00 lähdimme takaisin tukikohtaan huoltamaan. Ilmoitin komppapäällikölle vartion vaihdosta. Hän kertoi 1. ja 3. ryhmän olevan pahassa kiipelissä Tiirinkylässä, punainen oli hyökännyt sinne ja kavereilta alkoivat ammukset ja akut loppua. Lupasin lähteä avuksi jos saamme kyydin. Tässä vaiheessa tiesin että jos haluaa jotain muuta kuin istuskella vartiossa, on lähdettävä nyt.
Keräsimme vesikanisterin, pari kuulapussia ja vara-akkua mukaan ja lähdin Soosin, Miikun ja yhden täydennysmiehen kanssa Alamon kyydillä pisteelle C. Tiirinkylä oli menetetty ja tippuneet ryhmämme olivat siirtymässä sinne respaamaan. Kylään oli tultu bemarin tukemana, jolloin kaverimme eivät voineet mitään.
Pisteelle C päästiin ilman tapahtumia, totesin vain että miten paljon mukavampaa näytti olevat auton omistavilla herroilla, kun ei tarvi kyytiä anella.
Bemari pyöri vielä kylän edessä, mutta ei tullut suuntaamme. 1.ryhmä latasi mutta 3. ryhmä katosi paikalta. Myöhemmin kuulin että kaverit olivat hajonneet kunnolla kun oli tullut käsky lähteä uuteen hyökkäykseen kylään. Tunsin pienen piston sydämessäni, itsehän sain komppapäällikön uskomaan että jos pääsemme 2. ryhmällä muiden tueksi pystymme uuteen hyökkäykseen. En vain tiennyt että 3. ryhmä on näinkin huonossa hapessa. Liekö aamun huolto jäänyt täysin tekemättä.
Pienen lepotauon jälkeen lähdimme kylää kohti. Kiersimme kylän kaakkoispuolelle, matkalla edestämme kulki jokin isompi joukko väkeä meteliä pitäen. Nämä ilmeisesti olivat sinisiä, itse en heitä nähnyt. Kylään tulimme hautausmaan läpi komeasti avorivissä. 1. ryhmä eteni koillisen puolen taloja kohti ja me 2. ryhmä etenimme lounaan puolen taloja kohti. Rakennukset tarkastettiin ja todettiin tyhjiksi. Vulcan jututti siviilejä, en tiedä tuliko mitään uutta ilmi. Paikalla pyörinyt yksi siviili tuli sanomaan mulle että on keltaisten soluttautuja ja että hänellä on tieto että kylän lääkäri on punaisten soluttautuja ja lähdössä takaisin punaisten luokse. Lääkäri pitäisi ampua välittömästi. Ilmoitin asiasta Vulcanille, mutta sanoin myös että siviilejä emme ammu. Vulcan oli samaa mieltä ja asetti lääkärille vartiomiehet. Paha kyllä punaisten komentaja sattui soittamaan toiselle siviilille joka kiikutti puhelimen lääkärille. No, lääkäri ilmoitti suureen ääneen ettei pääse hoitamaan punaisten komentajan kuppaa, koska nämä keltaiset ei päästä häntä kylästä pois. Kivat sulle.
Ja sitten Rahi kailotti radiossa että "Matti, oletteko Tiirinkylässä". Eihän siihen mitään muuta voinut vastata että kuin "Melkein". Punaistahan saattoi hyvinkin olla samalla kanavalla...
Lopulta tukikohdasta saatiin vahvistava käsky teloittaa lääkäri ja häipyä paikalta.
Vulcan junaili erittäin vakuuttavan punaisten valehyökkäyksen kylään, jossa ensimmäisessä vaiheessa punaisia "havaittiin" kylän itäpuolella. Seuraavassa vaiheessa kaakossa vartiossa olleet Soosi ja Razorpojka saivat "hyökkäyksen" niskaansa ja Soosi haavoittui. Lääkäri tietenkin haettiin avuksi, koska meillä ei yhtäkkiä ollutkaan toista lämäriä. Näin lääkäri saatiin kylästä ulos. Itsekin ihan sykähdin torjumaan punaista, olinhan jo unohtanut että tämä on valehyökkäys...
Lääkäri sai kuulan avoimen haudan äärellä, jonka jälkeen häivyimme kylästä takaisin pisteelle C nollaamaan Soosin sidontaliina. Tässä vaiheessa kuulin radiosta Vinkun jutustelua ja ilmoitin että olemme lähistöllä. Suuntasimme tykistön resurssipisteelle jonka pistimme kellottamaan itselle. Sielläkin siis piti painaa nappia ja puolen tunnin kuluttua pisteen kello piippaa ja nappia pitää painaa uudelleen jotta se saadaan vallattua. Punainen tuli paikalle välittömästi napin ensimmäisen painalluksen jälkeen ja saimme aikaan oikein hyvän tappeluksen. Koukkasin Soosin kanssa vasemmalta ja saimme vihollisen tuhottua, viimeisen juostessa karkuun. Ykkösryhmä sitoi vihollisen hienosti ja aiheutti heille tappioita. Itse pääsin erään punaisen viereen puun toiselle puolelle ennenkuin tämä havahtui läsnäolooni. Liian myöhään tosin. Saimme tykistöpisteen haltuun ja jatkoimme matkaa Hakionkylään. Tehtävänä oli mennä katkaisemaan vihollisen tukikohdan ja Punaisen Tärkeän Risteyksen välinen tieura. Kylä oli tyhjä (ei siellä ollut kuin kota, laavu ja huussi jonka Laturi ja Jompsy tyylikkäästi vyöryttivät. Pojat on selvästi harjoitelleet aketusta. Ilmeisesti huussi oli kuitenkin myrkytetty, kun tulivat niin äkkiä ulos.
Jatkoimme matkaa tieuraa kohti. Kello oli jo 15, peliaikaa tunteroinen. Lähellä uraa muutimme suunnan suoraan kohti Punaisten Tärkeää Risteystä. Joka oli yllättäen täysin tyhjä. Hetken ihmettelimme ja epäilimme olevamme väärässä paikassa. Tännehän piti tulla meidän suurhyökkäys tänään ja luulisi että sen jäljiltä risteys olisi vahvasti vartioitu. Soittelimme tukikohtaan jossa -jm- kiikutti puhelimen piällysmiehelle. Tämä kertoi että pääpaino taistelussa on nyt panssarihallin oven luona, molemmat osapuolet yrittävät saada sen haltuun. Me emme olleet saaneet uutta käskyä, joten olimme jatkaneet vanhalla käskyllä. Mutta koska risteys oli myös yksi kohde, me jäisimme sinne peliajan loppuun asti. Istuimme siis paikoillaan ja katselimme pelialueelta pois rientäviä autoja...
Kellon tultua 16 odottelimme pelinjohdon käyntiä paikalla varmistamassa että alue on todella meillä hallussa. Tämän jälkeen liftasimme reissun toisen autokyydin takaisin tukikohtaan.
Pelin päätyttyä pakkailimme jäljellä olevat tavarat, nostimme kamppeet kärryyn ja Paulin sprintteriin ja lähdimme pitemmittä puheitta kohti kotia.
Reissu oli mielestäni oikein hyvä, pelimaasto loistavan monipuolinen. Peli eteni muuten ihan ok, mutta tälläisessä tieuria ja ajoneuvoja sisältävässä pelissä olisi saanut olla edes yksi ajoneuvojen tuhoamisväline joukkueessa pelinjärjestäjän puolesta. Toki sen olisi voinut lunastaa lisähinnasta, mutta laukaisulaite olisi pitänyt olla omasta takaa. Nyt ajoneuvot olivat ainakin Bravo-joukkueelle täysin ylivoimaisia vastustajia, joilta vain pyrittiin piiloutumaan.
Seuraavaan peliin olen lähdössä varmasti.
TSTOS Parola, raportti
TSTOS Parola, raportti
KOVA-Osasto + Pappa-Tiimi
Re: TSTOS Parola, raportti
Hyvää tarinointia! Tarkotus olis ittekki tarinoida, kunhan kerkiäis joskus syventymään..
Pelialue oli tosiaan hyvä, järjestelyt toimivat hyvin ja peli oli ihan ok. Bergettiä tämä ei kyllä korvannut enkä sitä odottanutkaan, mutta hyvä peli oli tämäkin, kunnon jääkäritoimintaa oli. Ensivuonna lähden kyllä ehdottomasti myös mukaan jos peli järjestetään, ja saadaan porukka kasaan. Kiitos vielä peliporukallemme mukanaolosta, ja etenkin oman ryhmäni osilta tosi hyvästä toiminnasta!
Hommahan meni niin, että me ammuttiin Reptan kanssa yksi oma, joka ei vastannut taistelutunnukseen usemman huudon jälkeen. Sitte Soosi tuli parantamaan ampumaamme taistelijaa, jolloin ampumamme taistelijan kaveri ampui Soosin =).3. ryhmä oli jotenkin tupsahtanut melkein viereeni. Paha kyllä oli jo aivan pimeää, ja kavereilla vielä aurinkolasilinssit käytössä. Paljoa ei varmaan näkynyt. Soosi hyppäsi tien eteläpuolelle sitomaan keltaisia, mutta sai omilta iloisen tervetulotoivotuksen välittömästi kuulien joukossa. Ampuja saattoi jopa olla Laturi tai Repta. Onneksi löytyi vielä lämäri sitomaan lämärimme. Lopulta lähdin itse ryömimään eteenpäin ja lopulta kun tulin hirvitornin alta esiin sain kuulan päähäni. Mitään en nähnyt...
Pelialue oli tosiaan hyvä, järjestelyt toimivat hyvin ja peli oli ihan ok. Bergettiä tämä ei kyllä korvannut enkä sitä odottanutkaan, mutta hyvä peli oli tämäkin, kunnon jääkäritoimintaa oli. Ensivuonna lähden kyllä ehdottomasti myös mukaan jos peli järjestetään, ja saadaan porukka kasaan. Kiitos vielä peliporukallemme mukanaolosta, ja etenkin oman ryhmäni osilta tosi hyvästä toiminnasta!
Lauri Mäenpää
Hallituksen puheenjohtaja
Hallituksen puheenjohtaja
Re: TSTOS Parola, raportti
Pelinjärjestäjän kooste tapahtumasta:
http://parola.ehasa.org/kooste.pdf
Huomion arvoista, että sivulla neljä olevassa tekstissä "Näin Pirkanmaa sai haltuunsa tämän tärkeän kulku-uran ilman suurempia taisteluita ja hyökkäyspataljoona pääsi jatkamaan matkaansa" -mainitun kulku-uran (Mazorin raportissa mainittu vihollisen tärkeä risteys) valtaus tapahtui JVI.Softin voitokkaiden joukkojen toimesta!
http://parola.ehasa.org/kooste.pdf
Huomion arvoista, että sivulla neljä olevassa tekstissä "Näin Pirkanmaa sai haltuunsa tämän tärkeän kulku-uran ilman suurempia taisteluita ja hyökkäyspataljoona pääsi jatkamaan matkaansa" -mainitun kulku-uran (Mazorin raportissa mainittu vihollisen tärkeä risteys) valtaus tapahtui JVI.Softin voitokkaiden joukkojen toimesta!
-Minkä ketteryydessä häviän, sen painossa voitan-
Re: TSTOS Parola, raportti
Heh, oli myös yllätys, jotta jopa viisi henkilöä siviileistä oli Uusimaan soluttautujia, ja se lääkäri sitten eliminoitiin, vaikka se ei edes ilmeisesti varsinainen soluttautuja ollutkaan..
Peukku vielä Vulcanille hienosti suunnitellusta eliminointiin päättyneestä lavastuksesta!
"Toisaalta oli myös hyviä ihmisiä, kuten kylän lääkäri, joka halusi oikeasti auttaa kaikkia ihmisiä ja osapuolia parhaansa mukaan. Tämä kuitenkin kostautui hänelle, kun Pirkanmaa eliminoi hänet SU päivällä liian läheisistä väleistä Uusimaan komentajaan."
![thumbs up :thumbsup](./images/smilies/icon_thumright.gif)
Lauri Mäenpää
Hallituksen puheenjohtaja
Hallituksen puheenjohtaja